Tidligere på Det var en gang...
Verdens mektigste trollmann sitter fast i et tre?
- Kan vi få ham ut? - Merlin har alltid rett.
Så lenge rosen har kronblader, lever udyret.
Jeg er Den onde, men vi kan likevel være sammen.
De er her for å ødelegge Den onde.
I Merlins tårn finnes det sikkert noe som kan befri ham.
Du kan reparere våpenet og slukke lyset med det.
Produksjonen har sunket. Fordi Minsten er et tre, må vi jobbe mer.
- Han produserer oksygen. - Konsentrer dere.
Ja, ingen vil ha en ubehagelig overraskelse.
Du får ikke noe støv.
Jeg er ute etter noe annet, noe skarpere.
Øksen min!
Lystig, det er noe jeg har lært meg etter jeg ble Den onde.
Hvis navnet ditt står på noe, hold godt på det.
Hvis vi skal befri Merlin, trenger vi heksegift.
Glem synlighetsbrygget. Han er ikke forkledd.
Hvis jeg forstår rett, kan han ha blitt forvandlet til treet.
Vi kan ta en prøve.
Hva om kvisten vi brekker av blir til en finger?
Kom igjen, gi meg heksegift.
- Skal jeg prøve å få ham ut? - Nei.
Magien din er svart nå. Det er ikke verdt det.
Jeg later som om jeg er Frelseren. Vi klarer dette sammen.
Regina har rett, Emma.
Noen sa at en kvinne har rett. Det kan man vel alltid anta, David?
- Går det fremover, madame Frelser? - Det går sakte, men sikkert.
Det er fantastisk å ha Merlins bøker.
Det er som å prate med mesteren.
Tenk om vi kunne pratet med ham.
Ja! Iblant er du et geni.
Ja, hvis vi prater med ham kan han si hvordan vi skal få ham ut.
- En sopp. - Fluesopp. Den er giftig.
Ekstremt nyttig for kommunikasjon gjennom barrierer.
Den kalles: "Den blodrøde kronen".
Jeg kjenner til navnet.
Ryktet sier at den vokser i Brocéliande, den evige nattens skog.
- Det er nok oppdiktet. - Hvor langt er det dit?
En halv dag å ri, men den er beskyttet av magiske krefter.
- Vent til vi vet mer. - Jeg trengs ikke her. Jeg drar.
- Holdt! - Deres Majestet, ikke stopp meg.
Nei, jeg ville bare foreslå at jeg kunne ri med deg og hjelpe til.
Bli med og hent rustning, så kan vi ri som brødre.
SEKS UKER SENERE
Spørsmålstegnet er min håndskrift. Jeg markerte siden i Camelot.
Jeg vet ikke om det er riktig svar, men bøkene kom derfra.
Vi finner nok svar i bøkene.
Vi har blitt krenket!
- Hva er problemet? - Ungen din!
- Hun tok øksen min. - Dverger er ditt bord.
- Hva vil du vi skal gjøre? - Hjelpe oss.
Om ikke dere gjør noe, gjør vi det.
- Ikke skad henne. - Det kan de ikke.
Slutt å være redd far og vær sheriff igjen. Vi trenger deg.
Vi skal prøve å finne øksen. Takk for at dere sa ifra.
Enda en fornærmelse å svelge, inntil videre...
- Hvorfor trenger hun en øks? - Jeg vet ikke.
Hva kan hun gjøre med en øks som hun ikke kan gjøre med kreftene?
- Jeg skulle ønske hun pratet med oss. - Jeg også!
- Og vi kan ikke redde henne. - Enda. Vi prøver.
- Hva gjør jeg? - Du leder folk.
- Men ingen følger meg. - Ikke uroe deg for dvergene.
- Jeg er urolig for Emma. - Hun valgte å redde alle.
Jeg burde stoppet henne. Jeg er faren hennes, og nå er jeg...
Handlingslammet.
Jeg kan ikke hjelpe henne eller andre.
Du gjør noe. Du hjelper vårt folk som best du kan.
Det er problemet.
Hei. Du er min helt i alle verdener.
- Husker du det? - Selvsagt.
Gå.
Jeg ordner dette.
- God morgen, sheriff. - Deres Majestet. Fant dere sverdet?
Jeg har ikke funnet Excalibur, men noe annet haster mer.
- Relikvieskrinet vårt er plyndret. - Hva?
Magiske relikvier som er veldig verdifulle.
Da det dukket opp her, var det nesten tomt.
- "Verdifulle?" - En magisk bønne.
Bønnen kan frakte mitt folk hjem.
Jeg skal finne den om jeg så må lete i alle hjem.
Du trenger ikke gjøre noe alene. Jeg skal hjelpe dere til Camelot.
Takk.
Øksen til en dverg. Det er en kreativ måte å mislykkes på.
- De kan kutte alt. - Ingenting kan kutte magi.
Bortsett fra et kyss, kanskje. Har du tenkt på å kysse steinen?
Du går snart tom for alternativer.
Vi vil at du skal slukke lyset. Da må en helt dra ut sverdet.
Og det er ikke deg, så slutt å tulle og hent helten vi trenger.
Og vi vet begge hvem det er.
Det går bra, du kommer til å klare det.
Kanskje det er tetid? Rolige nerver leder til klare tanker.
Du er her så jeg kan holde øye med deg.
Slutt å himle med øynene. Vi må snakke sammen.
Greit!
Der er du, min herlige stemme. Den er så feminin.
Det holder!
Vi skal prate litt om at du prøvde å rømme tilbake til Oz.
Zelena...
Du vet at du ikke kan ta med barnet vekk fra Robin.
Kan du klandre meg? Du skulle ta det ifra meg.
Barnet kan være den eneste som elsker meg. Du fikk en ny sjanse.
- Hvorfor kan ikke jeg få det? - Du har allerede fått en ny sjanse.
Og en ny ny sjanse.
Du kan ikke fortsette å leke offer, det er absurd.
Du kan si at livet er rettferdig så mye du vil.
Det eneste jeg ser, er en søster som fortsatt har alle lekene.
Vær stille og lytt for en gangs skyld.
Du har glemt hvem jeg er.
Den onde dronningen.
Jeg kan bli et verre mareritt enn du kan forestille deg.
Men nå gir jeg deg en gave. Det er et løfte.
Jeg skal passe på at barnet ditt har det bra, og er elsket og trygt.
Og jeg lover at det samme ikke kommer til å gjelde deg.
Jeg liker å være forberedt.
Var det Percivals stol?
Ja, men det trengs ikke flere beklagelser.
Ledere gjør det de må. Jeg kommer til å finne en verdig erstatter.
- Denne kommer alltid til å stå tom. - Jeg antok at det var din stol.
Min stol er lik som de andres, på samme måte som bordet er rundt.
Mange i vår orden er konger og prinser.
Likevel sitter de gjerne side om side med sine riddere.
Ingen står høyere enn andre, bortsett fra denne.
Dette er den farlige stolen.
Den er til ridderen som tar de helligste oppdragene.
Her satt en mann jeg stolte mer på enn en bror, men han forrådte meg.
- Den har stått tom siden. - Lancelot.
- Så du har hørt om ham? - Dere er legender.
Jeg tør ikke tenke på hva vår historie er.
En av verdens beste kjærlighetshistorier.
Din kjærlighet til Guinevere ble ødelagt av din beste venn.
En tragisk historie som fikk en lykkelig slutt.
- Dere har vel kommet over det. - Ja, Lancelot var en god mann.
- Situasjonen var vanskelig. - Jeg forstår.
Snow... Mary Margaret og jeg har møtt ham.
Jaså? Hvordan går det med ham?
Jeg beklager å måtte fortelle deg dette, men han er død.
Kondolerer.
Lancelot kunne ikke motstå fristelser, men var en god ridder.
Jeg ønsket ham lykke, men ikke med min kone.
Forsiktig!
Dette er vårt relikvieskrin.
Det rommer magiske gjenstander riddere har vunnet tilbake.
- Jeg har aldri sett slik magi. - Det er den uslukkelige flammen.
Den skal lyse opp veien vår. Vi trenger det.
Relikvieskrinet, Deres Majestet.
Så du fant det tomme skrinet? Har du noen teorier?
Jeg? Å...
Alle snakker om Den onde her.
- Kanskje... - Nok dårskap.
- Hun tok en av dvergenes økser. - Den onde trenger ikke verktøy.
- Låsen ble brutt opp, se på ripene. - Du har rett.
- Det er ditt land, hva tror du? - Jeg vet ikke hvem som gjorde det.
Men jeg tror jeg vet hva personens neste trekk blir.
Et kjent uttrykk. Knappen på toppen skrur den på.
- Jeg kan bruke en telefon. - Hva er dette?
- Et bilde tatt inni Zelena. - Kompis...
Nei! Det er et bilde av babyen. Det kalles "ultralyd".
Blandede følelser, antar jeg.
Det er tøft for Regina at hennes onde søster bærer mitt barn.
Det er tøft for meg også, men deler av meg er likevel glad.
Det er mitt barn.
Regina kan ikke få vite det. Hun må ikke mistolke min glede.
Det er en vanskelig situasjon, det er helt klart.
- Ikke som ditt enkle kjærlighetsliv. - Apropos det. Hun er ikke den samme.
I huset hennes er det en dør jeg ikke får gå i nærheten av.
- Hva tror du hun skjuler? Jeg... - Bestillingen er klar.
- Jeg har ikke bestilt noe. - Hva står det?
"Møt meg på skipet ditt. Emma."
Du har rett, det er komplisert for alle.
- Jeg liker ikke når du gjør det. - Unnskyld.
Hva foregår?
Jeg vet at dette er forvirrende, og jeg har ikke gjort det lettere.
Beklager at jeg overreagerte sist. Du prøvde bare å hjelpe.
Så jeg tenkte at vi kunne prate og spise lunsj slik som før.
Det hadde jeg likt, men ingenting er slik det var før.
Bedre?
Kom.
Du vet at du kan stole på meg.
Er det midt på dagen? Du løy ikke om evig natt.
Godt vi sendte Grif hjem med hestene. De hadde blitt urolige.
Væpneren din jobber hardt.
Og jeg takker ham ikke nok. Du trenger ikke å si det.
Du har rett, og jeg kan ikke skylde på uvitenhet engang.
Jeg ble ikke født adelig og har tjent andre.
- Ble du ikke født adelig? - Jeg er en fattig bonde.
- Jeg var en gjeter. - Jaså?
Jeg slapper av allerede. Kan vi slutte med "Deres Majestet"?
Selvsagt.
Når det gjelder væpneren min, kompenserer Guin for meg.
Hun gir ham og alle andre gaver. Hun er snill.
Min kone også. De hun ser på som familie, vil hun dø for.
Men Guin kan være tøff. Med pil og bue kan hun treffe en due i øyet.
- Mary Margaret kan gjøre det. - Vi burde ordne en turnering for dem.
De hadde nok likt å turnere for at vi skal føle oss bra.
Her.
Det finnes kanskje bedre måter jeg kan skryte på.
Du liker å konkurrere, men har et rundt bord hvor ingen er øverst.
Jeg har et bord på to tonn for å minne meg på å være ydmyk.
Jeg har svakheter. Lancelot og Guinevere hadde ikke all skyld.
Jeg var vanskelig å leve med, men jeg bestemte meg for å ordne alt.
Jeg skjønner det.
Denne veien.
Se på det, min bror.
Så den finnes faktisk.
Den blodrøde kronen.
Den holder ikke begge. Jeg går.
Jeg venter her. La fakkelen lede deg tilbake.
Takk.
- Hvordan går det med ham? - Ikke bra.
Jeg beklager.
Jeg fant en helbredelsesformel. Jeg har alt unntatt en ingrediens.
Jeg trenger en gjenstand som rørte ham før han ble Den onde.
- Det må finnes noe. - Jeg har ikke funnet noe enda.
- Skal jeg skaffe hjelp? - Nei.
Det er bare jeg som kjenner til tingene hans.
- Jeg må gjøre noe. - Da skal vi skynde oss.
- Har noen pantsatt noe i dag? - Som en magisk bønne.
En bønne? Nei, ingen har kommet inn. Beklager.
Det var verdt et forsøk.
Du har noe annet jeg trenger. Kan jeg låne denne?
- Ja. - Bra.
Denne kommer til å lede oss til den skyldige.
Den er ikke magisk, bare en suvenir fra Brilles bursdag.
- Det står "Brillefest" på den. - Det vet jeg.
Slapp av, jeg fikser dette.
Hør her, borgere av Camelot. Dette er Hevnens beger.
Noen har plyndret leiren deres.
Begeret vil avsløre hvem som er tyven. Kom og drikk fra det.
Hold deg fast!
Ta over!
Fart med føttene, retning med hendene.
Kjør rundt!
- Takk. - Ingen årsak.
Du klarte det. Godt jobbet!
- Jeg har spørsmål. - Du vil vite om jeg er meg selv.
Det er nok komplisert. Vi begynner enkelt.
I ditt nye hus, hva er bak den låste døren?
Du vet at jeg vil stole på deg. Kan du ikke hjelpe meg med det?
Stol på meg, da.
Du vet at jeg kan skjule alt for deg med kreftene mine.
Du er ikke samme Emma. Hun lekte ikke på denne måten.
Ja, jeg er annerledes.
- Jeg er bedre. - Som Den onde?
Før var jeg dømmende og innesluttet.
Det tok meg en evighet å se magien på dette stedet.
Og nå...
Ser jeg klart. Jeg er ikke redd lenger.
Jeg er en åpen bok hvis du vil stole på meg.
Foreslår du virkelig at vi fortsetter inn i et ordentlig forhold?
Gold og Belle elsket hverandre.
Du burde ikke ha krokodillen som ditt forbilde.
Tenk på saken. Han ble født feig.
Han fant ikke kjærlighet før han ble Den onde.
Mannen han var krøp og gråt på skipet ditt.
- Han ble også bedre. - Du tar feil.
Jeg var skurken i det dramaet, Swan.
Han prøvde å holde familien sammen. Jeg holdt sverdet mot hodet hans-
- og hånet ham. Jeg er den eneste som har blitt bedre.
Han ble en ond, manipulativ morder.
- Husker du at jeg lærte deg å fekte? - Flere leker. Det holder, Swan!
Jeg ville bare at du skulle være ærlig. Jeg føyer meg ikke lenger.
Svar! Hvorfor tok du meg med hit?
Det var ikke for gamle dagers skyld. Den versjonen av deg er ikke her.
Du trenger noe som Den onde. Fortell meg hva det er.
Jeg trenger kun din tillit. Jeg lover.
Jeg likte deg slik du var.
Jeg likte at du var innesluttet, og at bare jeg fikk slippe inn.
Personen du fant der inne er fremdeles meg.
Jeg vil spørre deg om noe, for en gangs skyld.
Elsker du meg?
Hvis du sier at du ikke elsker meg, lar jeg deg gå.
Jeg elsket deg.
Jeg antar at jeg svømmer eller seiler hjem. Du bestemmer.
Skipet er ditt.
- Hva er det, David? - Fluesoppen er borte.
Enten tok spøkelsene den, eller så forsvant den i myren.
- Vi kan lete etter den. - Nei, den er borte.
Et oppdrag betyr "å lete", ikke "å finne". Letingen er viktigst.
- Tror du på det? - Nei, ikke helt.
Om det som utgjør en forskjell er å finne noe, så vil jeg det.
Faren min drakk og broren min var ond.
Jeg trodde at jeg skulle bli annerledes og forandre verden.
Men jeg bare...
Jeg vil ikke huskes som han som vekket en sovende prinsesse.
- Jeg skjønner. - Gjør du? Du er kongen av Camelot.
Ja, en stor stein bestemte at jeg var en helt. Spådom oppfylt.
Siden det har jeg både vunnet og tapt.
Jeg har lært at det er tapene som krever mot.
Om noe gjør oss til helter...
Så er det å ikke gi opp, selv etter et tap.
Det er like greit at vi drar. Vi har en jobb å gjøre, -
- men ikke her. - Godt sagt!
David, om du vil delta i noe viktig så har jeg plass til en mann som deg.
- Jeg så aldri noen bønne. - Glem den. Hvorfor tok du dette?
Jeg var lei av hvordan jeg og alle andre ble behandlet.
Vi jobbet hardt for ham, for Camelot.
Jeg ville skade kongen.
Jeg var ikke klar over det.
Men du har ødelagt for alle. Vi trenger bønnen for å dra hjem.
Jeg har ikke sett noen bønne, Deres Majestet.
Jeg blir alltid forrådt av de som står meg nærmest.
- Lyver han? - Jeg tror ikke det.
Bønnen kan ha blitt tatt i de seks ukene vi ikke husker.
Vi finner en annen måte å få dere hjem på.
- Skal vi jobbe sammen? - Absolutt.
Vi får fortelle ham at han får bo i en celle en liten stund.
- Hva er dette? - Den må ha vært i vesken hans.
Hvis den var i kofferten, kom den etter tiden vi mistet.
Jeg kjenner den igjen.
Den er i boken fra Camelot som jeg fant i morges.
- Det var den vi lette etter. - Men hvorfor?
Den brukes til å snakke gjennom magiske barrierer.
- Vi ville vel kontakte Merlin. - Mon tro om vi klarte det.
- Hvis vi kan prate med ham nå... - Kan han redde Emma.
David, du klarte det!
Jeg døper deg, sir David av Den fortryllede skogen-
-og av det runde bord.
Ridder av det runde bord blekner mot det å være prins.
- Jeg er mer enn beæret. - Reis deg og ta din plass.
Mener du det?
Jeg trodde aldri jeg skulle finne noen til den stolen, men den er din.
Den skal prydes med ditt våpenskjold.
- Ikke dårlig for en gjeter, vel? - Takk.
Er det noen der?
Det kan ikke være...!
- Det er det. - Lancelot. Vi trodde du var død.
Det er en lang historie, men tro dine egne øyne, det er meg.
Mine problemer er ikke viktige. Det finnes en skurk i Camelot.
Den onde. Det er datteren vår, vi skal ordne det.
Nei, det er en annen skurk. Arthur.
- Hva? - Camelot er ikke som det virker.
Det har vært en vanskelig dag.
Du løy for David.
Det var ikke med glede, han er en bra mann.
Han er edel, men kongeriket er viktigst.
Selvsagt er det viktigst.
Det er alltid kongens byrde.
Deres Majestet, takk og lov for at du er her. Hva foregår?
Jeg gjorde det du bad om. Jeg passet på gjenstandene.
Jeg sa at det kanskje fantes en bønne, selv om den ikke finnes.
Jeg gjorde akkurat som du sa.
- Kan du slippe meg ut nå? - Ikke enda, Grif.
Det fantes kanskje ingen bønne, men ingen kan vite det.
De stoler på meg, så jeg må bruke det for å beskytte mitt rike.
De virker snille, men er en trussel mot alt vi holder kjært.
David vil tro at hans oppdrag er edelt, -
-men hans datter er Den onde.
De løy for oss i Camelot. De tok henne med til vårt slott.
På grunn av dem må vi vinne tilbake vårt hjem.
- Kommer vi oss hjem uten en bønne? - Dessverre gjør vi ikke det.
Derfor må vi bygge et nytt Camelot her i Storybrooke.
- Jeg gjør alt for mitt rike. - Det vet jeg.
Det gjør jeg også. Derfor må du drikke dette.
Gift fra slangene i Agrabah...
Hvorfor? Jeg forteller dem ingenting.
Ikke frivillig, men de har magi på sin side. De vil tvinge deg.
- Det må finnes en annen måte. - Jeg skulle ønske det gjorde det.
Du drømmer om å sitte ved det runde bord. Jeg tilbyr noe større.
Muligheten til å dø i tjeneste for Camelot.
Din død vil være hjørnesteinen i et nytt, storslagent rike-
-om du drikker dette.
For Camelot!
For Camelot.
Bra, du er her enda.
- Trenger du min hjelp? - Ja.
Jeg nevnte døren hos Emma. Jeg vil vite hvor den leder.
- Så det hjalp ikke å spørre? - Nei. Jeg trenger en tyv.
- En forhenværende tyv. - Jeg var en pirat.
Man legger det aldri bak seg. Vil du hjelpe meg?
- Er lunsjen min klar? - Ja, men du må spise mer.
- Sett deg og spis. - Jeg rekker ikke.
Herregud, se!
Jeg må tilbake til ham. Glem suppen.
Vent! Pleier den å gjøre det der?
Han våkner!
Han ser ikke så frisk ut, om jeg får si det selv.
Flaks at du fant noe som rørte ved ham da han var et menneske.
- Det var ikke flaks, det var arbeid. - Det er sant.
Du knuste Kroks hjerte enda mer under din upraktiske støvelhæl.
Hysj.
Hva vil du?
Du er Den onde nå, ikke jeg.
Det stemmer. Du er ikke ond. Eller god. Du er ingenting.
Ditt hjerte er et uskrevet blad, og det gjør deg nyttig.
Nå kan jeg forme deg til det siste du trodde du skulle bli.
En helt, og ikke hvilken som helst helt, men den reneste noensinne.
Og så...
Og så har jeg en jobb til deg.